Kahlataanko?
Mieluummin ei. - Minä menen.
Onko kylmää?
Lopeta, Ursula!
Älä viitsi!
... Thames, Humber, Helgoland.
Navakkaa lännenpuoleista tuulta ja sadetta. Kohtalainen näkyvyys.
Menen nukkumaan.
Minäkin tulen.
Janet?
Janet! Aurinko paistaa taas.
Hyvä.
Ihanaa.
Kaikki tuoksuu niin raikkaalta rajuilman jälkeen.
Ei näytä kovin pahalta.
Syyssyreeni on vähän laossa.
Vuorovesi oli korkealla illalla. - Niin.
Mikä tuo on? Janet, tule.
Mikä tuolla rannalla on?
Minä en näe mitään. - Tuolla.
Hyvänen aika. Taitaa olla ruumis.
Soitan Penderedille.
Mihin hän on mahtanut lähteä?
Taitaa olla verkoillaan.
Soititko tohtori Meadille? - Tietysti.
Luuletko että hän on kuollut?
Taitaa olla viisainta kääntää hänet.
Käännä sinä, Janet.
Hän on elossa.
Kahlaa niemen ympäri hakemaan Pendered... ja Luke.
Käske heidän tuoda paarit. Pyydä rouva Penderedilta konjakkia.
Mene nyt, hän on heikossa kunnossa.
Käske Joe Gallowin hakea pyörällä tohtori Mead.
Mikäs teillä on siinä? - Näkyyhän se, herra Pendered.
Lähistöllä ei näy hylkyä. Oletko kuullut mitään, Lukey?
Eiköhän se riitä. - Paareille sitten.
Varokaa nilkkaa. Se taitaa olla murtunut.
Nosta kun lasken kolmeen, Lukey.
Kolme!
Saitko Gallowin hakemaan tri Meadin? - Sain. Pyysin hänet suoraan meille.
Taivaan vallat. Mitä on tekeillä?
Onko vierashuone kunnossa? - Minä laitan.
Tänne, herra Pendered. Suoraan yläkertaan.
Häivy siitä! Puhuin harakalle.
Se tietää epäonnea!
Hänet on siistitty. Voitte tulla.
Hän on uuvuksissa. Nilkan paraneminen vie aikansa.
Ei ole kovin puhelias. - Jos hän ei ymmärrä meitä.
Hän ei näytä englantilaiselta. - Antakaa hänen nukkua.
Käyn vilkaisemassa huomenna. - Kiitos, tohtori.
Älkää lisätkö kamiinaan puita. Hänelle nousee pian kuume.
Annetaan hänen olla. Emme voi tehdä nyt mitään.
Teeaika.
Haluatko teetä? - Sinä herätät hänet.
Odotan että Janet herää päiväuniltaan. - Hän on hereillä.
Sehän kävi äkkiä. Tulen heti.
Poika ei juokse minnekään.
Älä pelkää. Olet ystävien luona.
Mitä sanoit?
Etkö puhu englantia?
Parlez-vous francais? Älä liiku.
Sprechen die... Sprechen Sie Deutsch?
Nyt en ymmärrä.
Me... Älä...
Me luulemme että jouduit haaksirikkoon.
Onnistuit uimaan maihin.
Ja mursit jollakin tavalla nilkkasi.
Mursit nilkkasi.
Tohtori Meadin... lääkärin mielestä tarvitset paljon lepoa.
Mutta hän ei siis ole saksalainen? Se on parempi.
Mutta Ursula! - Anteeksi. Hän ymmärtää saksaa.
Niinkö? Koska sinä olet saksaa oppinut?
Jos hän juo vielä teetä, potta on kohta tarpeen.
Hän ei pääse vessaan. Joko te söitte?
Kyllä.
Mitä vaatteiden kanssa tehdään? Pojan vaatteet ovat pilalla.
Jokin isän vaate saattaa sopia. - Tuskin, mutta kokeillaan.
Haenko arkun alas? - Jos viitsisit.
Taitavat olla kosteita. Vien potan samalla.
Tuskin hänessä on mitään mitä en olisi jo nähnyt.
Mukavan lämpimät.
Danke schön.
Englanniksi: Kiitos.
Kiitos.
Puolaksi: dziekuje.
Vai niin.
Jätän oven raolleen kun haen neuleen.
Miksi hiiviskelet? - En minä hiiviskele.
Ollendorffin sanakirja ja minä puhumme hänen kanssaan.
Nytkö? Hän saattaa nukkua.
Jos hän nukkuu, en sitten puhu. Mikä sinua vaivaa?
Hän taitaa olla puolalainen. Hän sanoi "polnisch".
Mikset sanonut sitä? - Emmehän me puhu puolaa.
Olet toivoton, Ursula.
Koska hän sen sanoi? Älä töni!
Onko parempi olo? Onko nälkä?
Lopeta, näytät ihmissyöjältä.
Puolastako? - Puolasta. Kyllä.
Minähän sanoin.
Mikä on nimesi? - Marowski, Andrea.
Andrea Marowski?
Minä, neiti Widdington. Ja tämä on sisareni.
Ursula.
Nuorilta se sujuu.
Miten haaksirikkoinen jakselee? - Aika pahasti oli käynyt.
Luoja tietää mistä on kotoisin. - Ei ole ainakaan täkäläisiä.
Herran tähden, Lukey! Mikä hitto sinuun meni?
Koska tohtori Mead lupasi tulla? - Kun vastaanotto on ohi.
Mitä Puolassa syödään aamiaisella? - Ehkä jonkinlaista makkaraa.
Mutta puuro on terveellisempää.
Pian se selviää.
Ruokahalussa ei näytä olevan vikaa. - Ovatko laupiaat sisaret kotona?
Kyllä olemme. Huomenta, tohtori.
Menemmekö yläkertaan? - Huomenta, Janet.
Mustelma ei näytä nätiltä mutta parempi sekin kuin ei mitään.
Mikä ruumiinlämpö? - Vähän koholla.
Hänen on juotava paljon vettä.
Hän on siis puolalainen? - Siltä näyttää.
Mitä aiotte tehdä hänen kanssaan? - Tehdä?
Ei hän tänne voi jäädä. - Ei, hänen on ensin toivuttava.
Oletpa sinä punainen. - Olenko?
Menisit raittiiseen ilmaan.
Sitten kun vähän viilenee.
Taidan mennä nokosille.
Vilkaisen potilasta.
Hei.
Minä sain idean.
Katsohan.
Minä sanon sanan ja sinä toistat sen.
Ymmärrätkö? Ei se mitään. Käsität pian.
"Tuoli." Nyt sinä...
"Tuoli."
Oikein hyvä.
"Ovi."
"Kello."
"Peili."
- Oikein hyvä.
"Verho."
"Sänky."
Ursula.
Ursula... Minä, Ursula.
Otetaanpa laput pois.
"Lkkuna."
Oikein hyvä.
Opettelemme englantia. - Hän ehkä opettelee.
Sinä teet reikiä huonekaluihin.
Minä jatkan nyt laulua.
Hyvää on ainakin tulossa!
Olisin mielelläni tanssinut...
Minä en kuule. - Se häiritsee Andreaa.
Etkä edes pidä Arthur Askeysta. "Kamala pikku mies" sinä sanoit.
Sama vaikka menen nukkumaan.
Tuletko sinä? - En ihan vielä.
Haluatte sitten sardiineja? - Kyllä kai.
Ennen syötiin aina koljaa. - Sardiinit sopivat paremmin.
Sinäkö ne laitat?
Mitä poika piti pasteijoistani? - Piti kovasti.
Arvasin.
Muistakaa pyykit. Näyttää tulevan sade.
Kun Andrea pääsee jaloilleen, hän tarvitsee vaatteita.
Voisin ostaa hänelle vaatteita Elizabeth-tädin perintörahoilla.
Miksi? - Miten niin miksi?
Mikset käytä yhteistiliämme? Olemme molemmat vastuussa hänestä.
Ja minä näin hänet ensin.
Älä ole naurettava.
Hyvä on, käytämme yhteistiliä. - Älä nyt suutu.
Haen pyykit sisälle. - Minä haen!
Voi Ursula...
Eipä ole halpaa. - Sinulla on varaa.
Haluan sardiineja. - Ei ole enää.
Miten niin "ei ole"? - Puoli tuntia sitten menivät.
Mitä teit niille? - Phyllis vei ne mökille.
Toivottavasti.
Mitä hän sardiineilla tekee? - Kalapiirasta.
Mitä vikaa koljassa on? Maistaako hän eron?
Andrea näyttää jo pirteämmältä.
Veisit hänelle teetä.
Ursula...
Mitä? - Eikö tuo ole vähän hupsua?
Hupsuako? - Hyvänen aika!
Montako?
Vähän lisää.
Sade ei tunnu loppuvan.
Sanoin... - Kuulin kyllä.
Saisit pyytää anteeksi. - Mitä?
Tiuskit minulle.
Hyvä on. Anteeksi.
Olipa pintapuolista. - Ursula...
Osaat olla kovin tunteeton. - Päinvastoin... Sehr gut!
Mitä sinä sanoit?
En mitään.
Anteeksi jos loukkasin sinua. - Kiitos.
Etkö nyt käyttäydy vähän oudosti? - Pyysit anteeksi ja minä annoin.
Antaa sen jäädä siihen.
Kyllä teidän kelpaa.
Tulkaa kyytiin. Kastutte läpimäräksi.
Tiesin että tulee kaatosade. Mitäs nuo ovat?
Teidän potilaallenne.
Ei se ole minun potilaani. Onpa savua!
Neljäkymmentä vuotta sitten siinä oli komea tyttö.
Onko hän valmis tähän? - Kunhan pääsee tuolille asti.
Hän ei saa nojata nilkkaan. - Ole varovainen.
Hyvänen aika.
Hyvä, tapaamme viikon päästä.
Älä yritä juosta ennen kuin osaat kävellä!
Euroopassa tapahtuu tänään paljon.
Tänä aamuna edustajat Isosta Britanniasta, Ranskasta...
Luuletko että Andrea olisi sotilas kotimaassaan?
Luultavasti.
Meidän on lähdettävä Truroon hankkimaan vaatteita. Kenellä isä kävi?
En muista.
Hän on kovin nuori.
Niin on.
Taitaa olla ruoka-aika. - Vien Andrean tarjottimen ylös.
Ehkä hän haluaa tulla alakertaan. - Ei sentään. Aivan liian aikaista.
Toivottavasti hän pitää siitä.
Eivätkö näytäkin surullisilta? - Eivät.
Älä syö liian nopeasti.
Ei se mitään.
Todella täyttävää.
Ei sinun tarvitse syödä sitä, Ursula. Andrea voi syödä loput.
Voin syödä tämän myöhemmin.
Hän saattaisi pitää säilykepäärynöistäni.
Penaligan & Hallett.
Mitä? - Isän räätäli. Penaligan & Hallett.
Tosiaan.
Sukat.
- Jalkoihisi.
Kiidos! - T... Kiitos.
Kiitos. - Eipä kestä.
Janet!
Janet, lopeta! - Mitä nyt?
Andrea ei pidä soitostasi. Hän oikein hermostui.
Andrea?
Ettekö pidä musiikista? - Kyllä, kovasti.
Mutta olisipa viulu.
Kyllä hän pitää musiikista. Mutta enemmän viulusta.
Harmi ettei ole gramofonia. - Voimmehan ostaa.
Kamalan kalliita. - Adam Penruddocke soittaa viulua.
Niinkö? - Niin luulen.
Pyyhi jalkasi. Hyvä on.
Hetkinen. Nosta!
Ja toinen.
Adam, mukavaa että tulit.
Vieraamme on esittänyt toiveen kuulla viulumusiikkia.
Hyvä on.
Andrea?
Tässä on Adam Penruddocke.
Hän tuli soittamaan sinulle.
Tulit soittamaan hänelle. - Sinun on parasta istua.
Soitanko vielä jotain muuta?
Anna.
Bravo!
Anteeksi, oli pakko reagoida ihanaan soittoon! Tekö se olitte?
Ei kumpikaan meistä. - Erittäin lahjakasta.
Aivan. Suokaa anteeksi.
Eikö tuo ollut vähän töykeää? - Ei.
Ei kannata katsoa minua. Kuka se oli?
En ole nähnyt häntä ennen.
Haluatteko lainata viuluani? - Se olisi ystävällistä, Adam.
Siitä pidetään hyvää huolta.
Sopii. Saat pitää tätä jonkin aikaa.
Tässä taitaa olla tarpeeksi jännitystä tälle päivälle.
Kiitos, Adam. Todella ystävällistä.
Tätä tietä. Varo päätäsi.
Jos soitetaan herra Bennettille? - Ei. Onko ryyppy täysin päällä?
En minä tiedä.
Voi, Ursula...
Tuossa on ryyppy.
Käynnisty nyt.
Toin sinulle töitä.
Kuoret tuohon ja potut tähän.
Olet tainnut tehdä tätä ennenkin.
Ei... Kuoret tähän -
ja potut tähän!
Potut? - Niin.
Oikeastaan peruna mutta me sanotaan näitä potuiksi.
Peruna!
Mitä?
Näytät perunalta.
Oikeastaan kokonaiselta perunasäkiltä.
Taitaa olla hyvä etten ymmärrä mitä sanot.
Älä taiteile siinä. Kuori!
Harris-tweediä. Isällänne oli melkein samanlainen puku.
Tosiaan, se kesti vuosikaudet.
Ihana väri, Janet. - Ehkä...
Eikö tämä ole vähän paksua kesäksi?
Tweed on hyvä siksi että se antaa käyttäjänsä hengittää -
avoimen kudoksen ansiosta.
Minä pidän tuosta. - Tämä on myös hyvin kestävää.
Entä hinta?
Hieman yli kolme guineaa. - Herranen aika.
Siihen kuuluu ylimääräinen housupari.
Entä ilman sitä?
Vetoketju vai napit? - Vetoketju, kiitos!
Kaksi puntaa 15 shillinkiä. - Hyvä. Entä paidat?
Koko? - Onko tässä 5 vai 6, Ursula?
Ursula! Onko kaulanympärys 15 vai 16?
16. Tarvitset uudet silmälasit. - Pötyä. Käsialastasi se johtuu.
16, kiitos. - Hetkinen.
Kaulukset ovat kiinteitä tai irrotettavia.
Kova kaulus on tyylikäs, Janet. - Ehkä, mutta se on epämukava.
Kiinteä, luulisin.
Entä solmiot?
Jompikumpi...
Pitäisikö hänen lähteä? - Kyllä. Sadonkorjuujuhlissa on hauskaa.
Tarkoitan Luken moottoripyörän kyytiä. - Eiköhän se suju.
Kylläpä näytät tyylikkäältä.
Kyytisi tuli.
Aja varovasti, Luke!
Näkemiin! - Pidä hauskaa!
Ylös Camborne Hilliä ja alas taas!
Siinä on pojille. - Ennen minä juoksin Camborne Hillin ylös.
Sopiiko, Barry?
Kuka hän on? Tuolla.
Ulkomaalainen. Soittaa viulua.
Minulla saa tulla soittelemaan.
Olisi pitänyt jäädä eläkkeelle kauan sitten.
Mutta minussa on tarmoa kuin nuoressa miehessä.
Uskomatonta. Sanoitte että hän asuu vanojen rouvien luona. - Kuka?
Tuo nuori mies. - Tosiaan. Toistaiseksi.
Mitä muuta tiedätte hänestä? - En paljon muuta kuin että hän on puolalainen.
Adam, anna kuulua The White Rose!
Tule tanssimaan. - Ei kiitos.
Pidä silmäsi kurissa, saamarin ulkomaalainen. - Anna olla, Barry.
Tai kusen päällesi.
Istukaa.
Ettekö ole englantilainen? - Ettekä te ole saksalainen.
Puolalainen.
Janet!
Mitä? - Kuuntele.
Trevor?
Trevor!
Mitä? - Mitäs luulisit?
Vie nuo pois tieltä!
Siirtykää siitä!
Menkää ohi. Menkää. Menkää jo.
Pitäisikö hänet herättää? - Parempi antaa olla.
Hän ei ole päästänyt ääntäkään. - Äänteli tarpeeksi yöllä.
Huomenta. - Huomenta, Dorcas.
Trevor ei ole ihan järjissään. Elukoita joka puolella.
Andrea taitaa olla huonossa kunnossa. - Niin kuulemma. Toin hänet kotiin.
Emme ole vielä herättäneet häntä. - Herätänkö minä?
Ehkä kupillinen vahvaa teetä.
Onpa näky!
Hän on jalkeilla.
Miltä tuntuu? - Taitaa kaduttaa.
Ei se mitään. Dorcas teki pasteijoita lounaaksi.
Täältä me sinut löysimme.
Olin kuollut.
Niin me luulimme.
Wunderbar!
Päivää taas. Minä olen Olga.
Päivää. - Hyvää päivää.
Kuinka voitte? - Hyvin, kiitos.
Me tapasimme juhlissa.
Minun oli pakko pysähtyä kuuntelemaan.
Todella kaunis puutarha.
Kiitos.
Täytyy mennä. Näkemiin.
Herkullista. Auf Wiedersehen.
Tämä ei ole aivan soveliasta mutta minä todella inoan sitä naista.
Onko hän saksalainen? - Eipä olisi ihme.
Olga on venäläinen nimi. - Minusta hän on pelottava.
Hän on kuin sadun noita. - Häneen ei ole luottamista.
Sinulle.
Musiikkia ja kukkia...
Kiitos. Danke schön.
Kiitos.
Pannaanko ne veteen, Ursula?
Sanoin vain danke schön.
Andrealle olisi parempi jos puhuisimme tästä lähtien englantia.
Kuten haluat, Janet.
"Anteeksi että olin tungetteleva."
"Haluaisin selittää miksi olen kiinnostunut vieraastanne."
"Nimeni on Danilof."
"Veljeni on viulisti Boris Danilof josta olette ehkä kuulleet."
"Vieraallanne on harvinainen lahja ja haluaisin tietää hänestä enemmän."
"Olen täällä lyhyellä lomalla hiomassa vähäistä maalaustaitoani."
"Ehkä voitte välittää parhaat terveiseni..."
"... Andrealle?"
"Ystävällisin terveisin Olga Danilof."
Huomenta. Haluatko teetä? - Kyllä kiitos.
Ei ole kuppia... Puuroa? - Ei kiitos.
Istu vain. Minä haen kupin.
Andrea...
Tunnetko nimen Danilof?
Danilof? Boris Danilof?
Ehkä.
Hän on jumala. - Todellako?
Maestro. Miksi kysyt?
Olenpa kömpelö. - Minä korjaan.
Rikotaanko täällä onnellista kotia?
Lltapäivää.
Ihastuttava. - Kiitos.
Jatkakaa pois. - En maalaa mielelläni yleisön edessä.
Ihailijan! - Silti.
Anteeksi mutta saatte minut ymmälleni.
Lahjakas ja luvalla sanoen viehättävä nainen yksin...
Teidän tai kenenkään muunkaan ei tarvitse huolestua yksinolostani.
Eipä tietenkään.
Tuo rakennus on huijausta.
Ison talon omistaja rakensi sen paetakseen sinne vaimoaan.
Juodakseen rauhassa kavereidensa kanssa. Eikö olekin hyvä idea?
Päästän teidät jatkamaan.
Minun täytyy parantaa sairaat ja saada rammat kävelemään.
Kuinka puolalainen potilaanne jaksaa? - Puolalainen potilaani?
Nuori muusikko joka asuu vanojen rouvien luona.
Hyvin hän jaksaa. Olen itsekin musiikkimiehiä.
Soitan kontrabassoa sairaalan orkesterissa.
En ole soittanut vuosiin. Vaimovainajani ei sietänyt sitä.
Täytyy lähteä.
Minunkin olisi kai kannattanut rakentaa tekotorni.
Näkemiin.
Se on parantunut oikein hyvin. Hänet voidaan palauttaa Puolaan.
Andrea kuuluu nyt perheeseen.
Niinkö? Sehän mukavaa.
Kaikki nämä yllättävät taiteelliset vieraat. - Miten niin kaikki?
Näin sen nuoren maalarinaisen tänne tullessa. Kyseli sinusta.
Lääkäri sanoo nähneensä naisen -
joka ihaili kovasti viulunsoittoasi.
Olga. - Niin aivan.
Minä tästä lähden. Minun ei tarvitse tulla enää katsomaan häntä.
Eikö teidän pitäisi kertoa viranomaisille että hän on täällä?
Luultavasti. Kyllä. Kiitos, tohtori.
Minä tulen saattamaan.
Hetkinen vain, Andrea.
Mitä nyt? - Hän kysyi taas Danilofista.
Mitä sanoit? - Että kuulimme nimen radiosta.
Mehän kuuntelemme perjantai-iltaisin konsertteja. - Mutta emme nyt.
Onko meidän kerrottava viranomaisille?
Kuuluuko täällä radio?
Lltaisin.
Tänä iltanako? - Ei tänä iltana.
Kuuntelemme mieluummin sinua. - Ei, kuulisittepa Boris Danilofia!
Tuolla päin on Amerikka. Uusi elämä minulle.
Mennään sisälle. Alkaa olla viileä.
Elizabeth-täti sanoi että Amerikka on tehty Euroopan roskista.
En ymmärrä. - Ei haittaa.
Keitänkö kaakaota?
Pitäisikö hänen?
Kyllä, vähän sama asia kuin hevosen selästä putoaminen.
Mitä nopeammin nousee taas satulaan sitä pikemmin voittaa pelon.
Toivottavasti tarkistit ettei isän uimapuvussa ole koinsyömiä.
Älä mene rintaa syvemmälle!
Andrea!
Minne hän meni, Janet? - En tiedä.
Andrea!
Ei yhtään hauskaa.
Leikkiä.
Olitko kovin rakastunut Peteriin?
Ajattelen teitä usein.
Et puhu hänestä koskaan. - Olen minä puhunut.
Tahtoiko hän palata rintamalle? - Hän piti sitä velvollisuutenaan.
Kaikki he pitivät. Heillä tuskin oli vaihtoehtoa.
Tyyny...
Hoiditko sinä saksalaisiakin? - Jos heitä tuotiin.
Toivon ettei se toistu enää ikinä. - Niin minäkin toivon.
Kylläpä pojassa riittää kevään iloa!
Amerikka, niin hän taisi sanoa. - Purjehdin sinne huomenna!
Amerikka? - Voin viedä sinut Land's Endiin.
Taisitpa säikähtää!
Heitä takaisin!
Tai mieluummin ei. Jos se puree, uranne on vaarassa.
Ei minulla ole uraa. - Ei vielä.
Onko teillä nälkä? Tulkaa luokseni.
Teen lounasta.
Mikseivät he ole sanoneet minulle? - En tiedä, ehkä...
He jopa kysyivät, olenko... - Rauhoittukaa.
Ehkä he vain unohtivat. - Ei voi olla!
Ottakaa taskurapua. Se maistuu hyvältä.
Minkä ikäisenä aloitte soittaa?
En tiedä... Ehkä viisivuotiaana. - Soitatte suurenmoisesti.
Haluaisin piirtää teidät.
Minutko? - Niin. Mutta viulunne kanssa.
Te soitatte ja minä piirrän.
Hyvä on.
Mutta tämän on oltava meidän salaisuutemme.
Kiitos ja näkemiin.
Oliko sinulla miellyttävä päivä, Andrea?
En ymmärrä.
Oliko teillä hyvä päivä?
Kyllä, päivä oli hyvä.
Kiinnollinen. - Kiinnostava.
Otatko lisää? - Ei kiitos.
Menen soittamaan.
Mikä häntä mahtaa vaivata?
En tiedä.
Rakas veli, toivottavasti saat tämän ja konserttisi saavat suuren suosion.
Täällä Cornwallissa ollessani olen tavannut nuoren miehen -
joka on epätavallisen lahjakas.
Hän soittaa viulua melkein yhtä loistavasti kuin sinä.
Kunpa kuulisit häntä. Uskon että ällistyisit.
Ursula.
Mitä sinä teet?
Tule takaisin sänkyyn.
Tein sinulle voileivän.
Mitä luulit tekeväsi viime yönä?
Ursula?
En tiedä.
Olithan sinä onnellinen Peterin kanssa?
Kaikki ei ollut pelkkää tuskaa.
Ei, mutta...
Ennen kuin hän sai surmansa...
Ursula, Andrea on poika.
Ja minä olen vanha nainen. Hupsu ja naurettava hölmö.
Naiivi. - Miten voin olla muutakaan?
Se ei ole oikein. - Ei niin.
Ei tosiaan ole.
Haluatko että hän lähtee?
Haluatko että Andrea lähtee?
En, mutta...
Kyllä minä selviän, Janet. - Selviätkö?
Seis. Täydellistä.
Lopetammeko? - Kyllä, pidä tauko.
Saanko katsoa? - Ei käy.
Keitän teetä.
Ei saa kurkkia!
Eivätkö he ole vieläkään maininneet kirjettäni?
Eivät.
Mutta nyt tiedät siitä eikä sillä ole merkitystä.
Tuntuu kuin olisit pikemminkin vankina kuin vieraana.
Ei, voin lähteä koska haluan.
Mutta he eivät olisi mielissään jos tietäisivät että käyt luonani.
Mikseivät?
Ehkä he luulevat että haluan ryöstää sinut salaa.
Eihän se olisi kovin paha.
Sinun pitäisi lähteä.
En ymmärrä. - Sinun täytyy lähteä.
En halua. - Minä pyydän, Andrea.
Andrea.
Näkemiin.
Yöt alkavat pian pidentyä.
Eikö pitäisi odottaa Andreaa? - Mitä varten?
Hänellä on nälkä. Hän on ollut pitkään poissa.
Andrea? - Ursula!
Andrea, mikä hätänä?
Mitä luulet? Boris Danilof!
Mitä? - Mikset kertonut?
Koska hän ei tiennyt.
En ymmärrä. - Hän ei tiennyt.
Ymmärrätkö nyt?
Mistä sinä tiesit?
Typerys, typerys, typerys!
Ursula, olen pahoillani. - Ei, minä olen pahoillani.
Se ei ole sinun syysi. - "Syy." Mikä se on?
Ei haittaa. Ei se mitään, Andrea.
Huomenta, rouva. Teille on sähke.
Tuleeko vastaus? - Ei... Kiitoksia.
Nyt on parempi.
Odota.
Danke schön.
Sinua ei tunnisteta pubissa.
Mennäänkö sisälle?
Koukista polvia. Saat yrittää kolmesti.
Ota pallo.
Toinen jalka siihen.
Vedä kättä taakse... - Hitaasti mutta varmasti.
Ei hullumpaa. - Nosta ne ylös, Hedley!
Ulkomaalainen. - Hollannistako?
En tiedä.
Onpa odottamaton ilo.
Tarjoaisin juotavaa mutta Arthurilla ei taida olla snapsia.
Sallikaa minun tarjota, tohtori. - Ei tulisi mieleenkään.
Minä vaadin! - Hyvä on, vielä viski ja sooda.
Minulle tuoppi. - Viski ja sooda ja rouvalle tuoppi.
Miten maalaaminen sujuu? - Edistyy, luulisin.
En ole nähnyt teitä viime aikoina ulkosalla.
Andrea! Oletpa tyylikkään näköinen.
Pidätkö? Janet-neiti sanoo että näytän tytöltä.
Et suinkaan. - Englantisi vain paranee.
Otatko yksityistunteja? - Hänellä on korvaa.
2,8 shillinkiä. - Kiitos. - Haluatko juotavaa?
Olut. - Toinen olut ystävälleni.
Sain vastauksen veljeltäni.
Niinkö? - Minun täytyy tavata sinut huomenna.
Pääsetkö? Se on hyvin tärkeää. - Minä tulen.
... 24 tuntia sodan syttymisestä -
Englannin suurimpiin kaupunkeihin ilmahyökkäysten varalta.
Ihmiset majoitetaan maaseudulle.
Ei kuulosta hyvältä. En jaksa enää kuunnella.
Ihan kuin kissaa kuristettaisiin.
Tarkoitin uutisia.
Eikö ole palsternakkaa? - Vähän aikaista.
Pottuja on reilusti. - Pottuja tarvitaan lisää... perunoita.
Minä menen. - Hyvä.
Syömme illalla kanaa.
Koiranpentua illalliseksi.
Koiranpentua? - Koiranpentua, niin.
Hyvä. Auf Wiedersehen. - Nähdään myöhemmin.
En taida ryhtyä vielä mihinkään. - Sinä sen päätät.
Minusta se on silti melko outoa. - Minä tutkin asiaa, Francis.
Tohtori Mead sanoi että he puhuivat saksaa.
Minä puhun sujuvasti saksaa. Pitääkö hän minuakin vakoojana?
Ei, mutta... - En ole eläissäni kuullut mitään noin naurettavaa.
Tiedän että tämä kuuluu työhösi. - Koskaan ei voi olla liian varovainen.
Et siis tiedä minne hän on mennyt?
Et tiedä minne se nuori ulkomaalainen meni? - Kävelylle kai.
Hyvä on. Näkemiin.
Et sinä puhu sujuvasti saksaa. Mutta se nainen puhuu.
Älä sinäkin aloita.
Siinähän sinä olet! - Oletko lähdössä?
Me lähdemme. Veljeni on Lontoossa seuraavat 24 tuntia ja hän sanoi...
Veljeni on Lontoossa vuorokauden ja voi tavata sinut illalla.
Juna lähtee tunnin päästä.
Janetille ja Ursulalle täytyy ilmoittaa. - Emme ehdi. Kirjoita heille.
Herra Bennett tuli. - Olga, en minä voi lähteä...
Rakas ystävä. Tämä on hyvin tärkeää!
Ota nuo kaksi laukkua, minä kannan loput.
Tule nyt!
Ei hän tule sen nopeammin. - Tiedän.
Sanoin että syömme kanaa.
Minusta meidän pitää jo syödä. - Ei, odotetaan.
Hän tulee pian.
Minä soitan Penderedille.
Trevannic 412. Kiitos, rouva Pengelley.
Haloo, herra Pendered?
Tässä on Janet Widdington. Niin... iltaa.
Olemme huolissamme Andreasta. Odotimme häntä illalliselle.
Vai niin...
Ei, emme me tienneet.
Niin... Kiitos.
Janet, mitä on tapahtunut? - He ovat lähteneet.
Mitä tarkoitat? - Andrea on lähtenyt.
Sen naisen kanssa.
Minä en ymmärrä.
Andrean ja sen Danilofin naisen nähtiin nousevan Lontoon junaan.
Voi, Janet... Ei!
Ursula...
Älä.
Älä...
Et saa, Ursula.
Et saa, ihan totta.
Pannaan pois kun ei kelpaa.
Hän ei halua tavata tohtori Meadia.
Lontoosta. "Särkyvää." - Lontoosta?
Lontoosta.
Anteeksi että lähdin hyvästelemättä. Älkää ajatelko minusta pahaa.
Annoitte minulle elämän. Nyt saan käyttää sitä.
Paljon on tapahtunut sen jälkeen kun tapasin maestro Danilofin -
mutta Olgan avullakaan englantini ei riitä kertomaan teille kaikkea.
Mutta voin sanoa että perjantaina 10. marraskuuta olen radiossa.
Luvatkaa kuunnella. Olette aina ajatuksissani. Andrea.
P.S. Toivottavasti pidätte maalauksesta. Se on Olgan tekemä.
Tulkaahan sisälle.
Iltaa.
Asettukaa mukavasti.
Teille on tuoli tuolla.
Pitäkäähän kiirettä. Se alkaa pian.
Iltaa, hyvät naiset ja herrat ja tervetuloa Queens Halliin.
Voitko vähän koventaa? - Ei sitä saa kovemmalle.
Fantasia viululle ja orkesterille. Säveltäjänä Boris Danilof.
Tahtipuikkoa heiluttaa itse Danilof ja solistina on lahjakas -
nuori viulisti Andrea Marowski.
Ei! En usko tätä.
Tekö siinä olette?
Soitit ihanasti. - Ihanasti.
Kiitos. Minua hermostutti. Näkyikö se?
Ei yhtään. - Miksi ette kertoneet että tulette?
Dorcas tämän keksi. Janet halusi tulla autolla mutta tulimme junalla.
Anteeksi, sir Thomas kysyy teitä.
Mene vain.
Lähdetään, Janet.
SubLand.info